Інститут бухгалтерського обліку, контроль та аналіз в умовах глобалізації
Міжнародний електронний науковий журнал «ІНСТИТУТ БУХГАЛТЕРСЬКОГО ОБЛІКУ, КОНТРОЛЬ ТА АНАЛІЗ В УМОВАХ ГЛОБАЛІЗАЦІЇ» Засновано у 2013 році СПІВЗАСНОВНИКИ І ВИДАВЦІ: Західноукраїнський національний університет (код 33680120, https://ror.org/047988g19) ЗВО "Подільський державний університет" (код 22769675, https://ror.org/04p1tkq77) ГО "Науковий клуб "СОФУС" (код 39614294) КЛАСТЕР: Економічні перетворення, бізнес та адміністрування СПЕЦІАЛЬНОСТІ: D1 Облік і оподаткування D2 Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок С1 Економіка та міжнародні економічні відносини ІНДЕКСУВАННЯ Журнал розміщено в міжнародних наукометричних базах, репозитаріях та пошукових системах: Advanced Science Index, Cosmos Impact Factor (IF - 4,006), Directory of Indexing and Impact Factor (DIIF), Eurasian Scientific Journal Index (ESJI), Journals Impact Factor (JIF) (IF- 1.312), Google Scholar (h-i -2), The Global Impact Factor (GIF) (IF - 0,345), General Impact Factor (GIF), International Society for Research Activity (ISRAJIF), International Institute of Organized Research (I2OR) database, InfoBase Index (IF - 2,5), Index Copernicus (ICV 2017 – 64.22), EuroPub, MIAR (5,8), Polish Scholarly Bibliography (PSB), РІНЦ, ResearchBib, The Cite Factor, Turkish Education Index (TEI), The Electronic Journals Library (EZB), The General Impact Factor (GIF), The Journals Impact Factor (JIF), WorldCat, The WZB Berlin Social Science Center (WZB), Національна бібліотека України ім. В.І.Вернадського. Журнал включений до категорії «Б» Переліку наукових фахових видань України згідно наказу МОН України від 28.12.2019 №1643 (економічні науки; спеціальності 071 Облік і оподаткування та 051 Економіка). Мови видання - українська, англійська (змішаними мовами). Періодичність - 2 рази на рік У журналі можуть публікуватись результати дисертацій на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук (відповідно до п. 1. Наказу МОН України від 23.09.2019 № 1220).
ЕЛЕМЕНТИ ПОБУДОВИ СИСТЕМИ ВНУТРІШНЬОГО КОНТРОЛЮ ПІДПРИЄМСТВ ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИТОРСЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
Вступ. У статті висвітлено роль внутрішнього контролю як дієвого засобу підвищення ефективності використання усіх видів ресурсів, покращення результативних показників діяльності підприємства та створення передумов для його подальшого розвитку. Мета статті – обґрунтування сутності елементів, які визначають зміст і мету внутрішнього контролю, формування пропозицій із вдосконалення організаційно-методичних засад його функціонування та призначення у системі управління підприємствами, які здійснюють транспортно-експедиторську діяльність. Методи. Застосування системного підходу дозволило визначити місце внутрішнього контролю в системі управлінні підприємствами транспортно-експедиторської діяльності та його взаємозв’язки з іншими функціями менеджменту. Метод індукції та дедукції використано під час дослідження елементів системи внутрішнього контролю та етапів його здійснення; історичний та логічний аналіз – для обґрунтування теоретичних та організаційно-методичних засад побудови внутрішнього контролю; теоретичне узагальнення і спостереження – під час вивчення нормативно-правових актів, наукових праць і формулювання висновків. Результати. Розглянуто значення побудови раціональної системи внутрішнього контролю транспортно-експедиторської діяльності як ключового елементу управління підприємствами, які надають такі послуги. Розкрито теоретичні аспекти трактування внутрішнього контролю, визначено його мету, завдання, характерні ознаки і призначення в системі управління транспортно-експедиторськими підприємствами. Досліджено практичні аспекти і проблемні питання організації та особливості функціонування системи внутрішнього контролю на підприємствах з надання транспортно-експедиторських послуг. Акцентовано увагу на системному підході до побудова внутрішнього контролю. Ідентифіковано суб’єкти внутрішнього контролю з визначенням їхніх повноважень та організаційних форм здійснення. Об’єкти та інформаційне забезпечення внутрішнього контролю розглянуто з позиції впливу на них особливостей діяльності транспортно-експедиторських підприємств. Рекомендовано виділити окремі напрями внутрішнього контролю за видами послуг – транспортним, експедиторським і посередницьким обслуговуванням. Перспективи. Організаційно-методичну модель побудови внутрішнього контролю діяльності підприємств з надання транспортно-експедиторських послуг запропоновано розглядати як логічну послідовність контрольних дій у розрізі трьох етапів – початкового, дослідного і завершального. Покращенню якості, оперативності та надійності системи внутрішнього контролю підприємств, які надають транспортно-експедиторські послуги сприятиме впровадження в контрольний процес сучасних цифрових технологій та інноваційного методичного інструментарію.
ІНФОРМАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ УПРАВЛІННЯ СТАЛИМ РОЗВИТКОМ ПІДПРИЄМСТВА
Вступ. Функціонування вітчизняних підприємств відбувається у вкрай несприятливому зовнішньому середовищі, насиченому загрозами економічного, соціального та екологічного характеру. За цих обставин актуалізуються питання підвищення рівня ефективності управління сталим розвитком підприємств та удосконалення методичних підходів до формування його інформаційно-аналітичного забезпечення. Методи. Методологічною основою дослідження виступив діалектичний метод пізнання, а теоретичною – концепція сталого розвитку. В процесі дослідження використані загальнонаукові методи: аналізу та синтезу – для вивчення доробку наукової спільноти та узагальнення – для уточнення сутності інформаційно-аналітичного забезпечення управління сталим розвитком підприємства. Використання системного і комплексного підходів та структурно-логічного методу дозволило побудувати модель процесу формування інформаційно-аналітичного забезпечення управління сталим розвитком підприємства. Результати. В сучасних умовах інформаційно-аналітичне забезпечення відіграє виключну роль в управлінні сталим розвитком підприємства. На підставі критичного аналізу наукових підходів до тлумачення обліково-аналітичного та інформаційно-аналітичного забезпечень сформоване авторське бачення у контексті управління сталим розвитком підприємства. На думку автора, “інформаційно-аналітичне забезпечення управління сталим розвитком – це безперервний процес створення інформаційних продуктів, в результаті систематизації та обробки даних про економічну, соціальну й екологічну складові діяльності з використанням відповідного методичного інструментарію, та їх постачання оперативному, тактичному і стратегічному рівням управління відповідно до їх запитів для прийняття обґрунтованих та виважених рішень, спрямованих на підтримку належного рівня економічної стійкості і соціальної відповідальності та гарантування екологічної безпеки функціонування підприємства у довгостроковій перспективі”. У дослідженні наголошено на активно-адаптивній спрямованості інформаційно-аналітичного забезпечення управління сталим розвитком. Закцентовано увагу на основоположній ролі принципів у процесі формування інформаційно-аналітичного забезпечення управління сталим розвитком підприємства. Виокремлені та охарактеризовані онтологічні (розвиток, системність, детермінізм, ієрархічність) та гносеологічні (комплексність, історизм, об’єктивність, адаптивність та збалансованість) принципи, дотримання яких, на думку автора, сприятиме формуванню якісного, адекватного сучасним умовам господарювання, аналітичного забезпечення управління сталим розвитком підприємства. Розглянутий процес формування інформаційно-аналітичного забезпечення управління сталим розвитком підприємства, що інтегрує стратегічні, тактичні та оперативні рівні, сприяючи узгодженості прийняття рішень. Результатом його формування запропоновано вважати інформаційні продукти, використовувані для обґрунтування, прийняття та коригування рішень в управлінні бізнес-процесами (оперативний рівень), бізнес-моделями (тактичний рівень) та стратегією (стратегічний рівень). Ідентифіковані, охарактеризовані та класифіковані зовнішні і внутрішні фактори впливу на економічну, соціальну й екологічну складові сталого розвитку підприємства. Перспективи. Подальшого наукового дослідження та удосконалення потребує чинна методика аналізу впливу факторів внутрішнього і зовнішнього середовищ на сталий розвиток підприємства у контексті формування інформаційного підґрунтя для прийняття управлінських рішень як у коротко-, так і довгостроковій перспективі.
ОБЛІК ТА АНАЛІЗ В УПРАВЛІННІ ВИТРАТАМИ В ПТАХІВНИЦТВІ
Вступ. Птахівництво є однією з важливих галузей та найбільш динамічною та економічно значущою галуззю аграрного сектору України, яка забезпечує населення цінними продуктами харчування. Перспективи розвитку птахівництва пов’язані з впровадженням інноваційних технологій у технічні й організаційні аспекти виробничого процесу, що зумовлює зростання значущості формування ефективної системи управління та оцінки витрат. Висока оборотність капіталу, відносно короткий виробничий цикл та стабільний попит на продукцію зумовлюють необхідність постійного контролю за рівнем витрат. Але, в сучасних умовах зростання цін на корми, енергоносії та ветеринарні засоби питання ефективного управління витратами набуває особливої актуальності. Це потребує раціональної організації обліку та аналізу витрат для прийняття управлінських рішень, спрямованих на зниження собівартості продукції та підвищення конкурентоспроможності підприємств птахівничої галузі. Методи. При написанні статті використовувалися різні методи дослідження: аналізу і синтезу (для розподілення проблеми на частини та об’єднання вивчених елементів для формування загального висновку); абстрагування та узагальнення (при виділенні суттєвих ознак і формування узагальнюючих висновків); логічний метод (даний аналіз поняття «витрати»). Застосовувалися також методичні прийоми структурування й написання тексту: логічна послідовність, стислість і ясність, критичне мислення. Результати. В статті визначено, що важливою складовою системи управління витратами є управлінський облік, який дає змогу здійснювати деталізацію витрат за центрами відповідальності, видами продукції та технологічними етапами виробництва. В умовах нестабільності особливого значення набуває бюджетування витрат за центрами відповідальності. Бюджетування витрат є одним із ключових інструментів управлінського обліку, що дозволяє підприємствам птахівничої галузі планувати, контролювати та оптимізувати витрати у виробничому процесі. Визначені основні етапами бюджетування витрат у птахівництві. Перспективи. Підприємства птахівничої галузі потребують гнучкої, аналітично орієнтованої системи управлінського обліку витрат, здатної забезпечити швидке отримання релевантної інформації, підтримку прийняття управлінських рішень і мінімізацію фінансових ризиків. Тому постійний пошук зменшення витрат на виробництво якісної і екологічно чистої продукції птахівництва, постійне зменшення застосування антибіотиків та аналіз інших факторів впливу потребують подальшого дослідження, особливо в умовах невизначеності.
ОБЛІКОВО-АНАЛІТИЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ УПРАВЛІННЯ ВИТРАТАМИ ТА ДОХОДАМИ В КОНТЕКСТІ СТАЛОГО РОЗВИТКУ ТОРГІВЛІ В УКРАЇНІ
Вступ. Однією з основних умов сталого розвитку торговельних підприємств є ефективне управління витратами та доходами, що обумовлює необхідність формування його якісного обліково-аналітичного забезпечення. У контексті сталого розвитку обліково-аналітичне забезпечення управління витратами та доходами набуває особливого значення, оскільки повинне враховувати не тільки економічні, але й соціальні та екологічні аспекти діяльності. Методи. Методологічною основою дослідження є концепція сталого розвитку, системний і комплексний підходи та аналіз і синтез, що дозволили розробити структурно-функціональну модель управління операційними витратами та інтегровану модель оперування доходами торговельних підприємств. Абстрактно-логічний метод використаний для узагальнення та формулювання висновків. Результати. У представленій статті здійснено комплексне розкриття теоретичних положень та методичних засад формування облікової інформації про витрати, доходи й фінансові результати операційного циклу підприємств торгівлі, що функціонують у високодинамічному економічному просторі. Авторами обґрунтовано концептуальну необхідність системної модернізації існуючого обліково-аналітичного інструментарію, оскільки сучасна ринкова кон’юнктура, посилення конкурентних переваг та зростаючі запити зовнішніх і внутрішніх стейкголдерів вимагають принципово нової якості, оперативності та стратегічної деталізації даних. У ході дослідження встановлено, що фундаментальною умовою ефективної організації облікового процесу є відмова від застарілих лінійних підходів на користь інтегрованого поєднання елементного, функціонального та процесного аспектів, що дозволяє сформувати багатовимірну інформаційну базу для науково обґрунтованого менеджменту. Особливе місце в роботі посідає розробка структурно-функціональної моделі управління операційними витратами, ключовою особливістю якої є паралельна систематизація видатків за їх економічною сутністю у межах рахунків восьмого класу та водночас їх глибока аналітична диференціація за центрами відповідальності, місцями виникнення й конкретними функціональними напрямами використання обмежених ресурсів. Запропонований підхід не лише суттєво посилює контрольні функції діючої облікової системи, а й створює реальні методологічні передумови для цілеспрямованої оптимізації витрат на кожному етапі руху товару – від закупівлі до фінальної реалізації. Паралельно з цим авторами розроблено та аргументовано інтегровану модель оперування доходами, яка розкриває складний механізм взаємозв’язку між первинними договірними умовами їх виникнення, процедурами своєчасного визнання за принципом нарахування, техніками справедливого оцінювання та подальшим синтетичним узагальненням результатів у розрізі каналів збуту та товарних номенклатур. Значну увагу в межах статті приділено методологічному принципу єдності та дзеркальності аналітичної структури доходів і витрат, що визначено як обов’язкову умову для їх об’єктивного зіставлення під час розрахунку фінансового результату на рахунку 79. Обґрунтовано доцільність запровадження наскрізної деталізації облікових даних через використання субрахунків третього порядку, що дозволяє значно підвищити їх інформативність та адаптивність до потреб оперативного управління. Перспективи. Напрями подальших досліджень у цій сфері мають бути зосереджені на дослідженні особливостей адаптації запропонованої інтегрованої багаторівневої моделі обліку, яка базується на системному взаємозв’язку нормативного, організаційного, методичного та аналітичного рівнів, до специфіки електронної комерції та транскордонної торгівлі, що дозволить забезпечити універсальність та стійкість обліково-аналітичних систем у майбутньому.
РОЗВИТОК ПІДПРИЄМСТВ АЛЬТЕРНАТИВНОЇ ЕНЕРГЕТИКИ – СТРАТЕГІЧНА АЛЬТЕРНАТИВА УКРАЇНИ
Вступ. Реалії воєнного часу впливають на вибір стратегічних альтернатив, що дозволяє виділити: адаптивні, резервні та антикризові альтернативи як ключові для підприємств галузі. Важливим напрямом є побудова системи стратегічного моніторингу, яка може бути використана в якості основи для створення внутрішніх інформаційно-аналітичних платформ на підприємствах альтернативної енергетики, що становить практичну цінність щодо можливості порівняльного аналізу стратегічних альтернатив у різних сценаріях розвитку, визначення їхньої стійкості та обґрунтування управлінських рішень з позицій сучасних економічних теорій – інституціональної, ресурсної та теорії динамічних здібностей. Методи. У дослідженні застосовано: теоретичний аналіз та систематизацію наукової літератури; порівняльний аналіз підходів до формування стратегічних альтернатив; методи економіко-математичного моделювання; прикладні стратегічні інструменти, зокрема: PESTEL-аналіз макросередовища; SWOT-аналіз стратегічного потенціалу; сценарне планування; цифрові інструменти моніторингу – SCADA, IoT-сенсори, AI/ML-моделі прогнозування, Big Data-платформи, ГІС-системи та KPI-дашборди. Результати. Розроблено та обґрунтовано доцільність використання інтегрованої методичної матриці формування й оцінювання стратегічних альтернатив розвитку підприємств, що поєднує: інструменти PESTEL-аналізу, сценарного планування, SWOT- та VRIO-підходів – у логіко-аналітичну конструкцію з подальшим кількісним оцінюванням результативності стратегічних рішень на основі системи ключових показників ефективності (KPI). Матриця забезпечує багаторівневу інтеграцію макроекономічних, інституційних та внутрішньо фірмових чинників, що дозволяє враховувати високу невизначеність та нестабільність зовнішнього середовища, характерні для посткризових та повоєнних трансформацій економіки. Перспективи. Подальші наукові дослідження доцільно сфокусувати на: поглибленні методичних засад щодо застосування штучного інтелекту та технологій Big Data у системах стратегічного моніторингу підприємств ВДЕ; формуванні інноваційних методичних підходів до оцінювання стійкості стратегічних альтернатив у контексті ESG-трансформацій та механізму CBAM. Актуальним є дослідження оптимальних інституційних механізмів державної підтримки розвитку альтернативної енергетики в умовах післявоєнного відновлення України та проведення емпіричної валідації запропонованої методичної матриці на репрезентативній вибірці підприємств галузі.
ІНСТИТУЦІЙНО-ЕКОНОМІЧНА ПРИРОДА ЕКСПОРТНОГО ПОТЕНЦІАЛУ АГРАРНОГО СЕКТОРУ УКРАЇНИ
Вступ. Аграрний сектор України є одним із ключових елементів національної економіки та формує значну частку валютних надходжень держави. У сучасних умовах розвиток зовнішньоекономічної діяльності сільськогосподарських підприємств набуває стратегічного значення, оскільки забезпечує інтеграцію України до глобального продовольчого ринку, зміцнення продовольчої безпеки та підвищення конкурентоспроможності аграрного виробництва. Водночас воєнні виклики, логістичні обмеження, нестабільність міжнародних ринків і посилення регуляторних вимог ЄС формують потребу в переосмисленні інституційно-економічної природи експортного потенціалу аграрного сектору. Методи. В процесі проведення дослідження було використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів дослідження, зокрема: монографічний метод - для узагальнення наукових підходів до трактування сутності експортного потенціалу аграрного сектору; інституціональний підхід - для дослідження впливу формальних і неформальних інститутів на розвиток аграрного експорту; системний аналіз - для визначення взаємозв’язку економічних, організаційних, логістичних та інноваційних складових експортного потенціалу; методи аналізу і синтезу - для оцінювання сучасного стану та тенденцій розвитку аграрного експорту України; статистико-економічний метод - для аналізу показників зовнішньоторговельної діяльності аграрного сектору; порівняльний метод - для зіставлення вітчизняних та міжнародних підходів до розвитку експортного потенціалу; абстрактно-логічний метод - для формування висновків і обґрунтування напрямів зміцнення експортного потенціалу аграрного сектору України. Результати. Результати дослідження засвідчили, що експортний потенціал аграрного сектору формується під впливом ресурсних, інституційних, логістичних та інноваційних чинників, а його ефективність залежить від якості інституційного середовища й адаптації до міжнародних вимог. Встановлено, що домінування сировинної моделі експорту та високі логістичні витрати стримують підвищення конкурентоспроможності аграрного сектору України. Обґрунтовано доцільність розвитку переробної промисловості, цифровізації зовнішньоторговельних процесів і модернізації системи державної підтримки агроекспорту. Перспективи. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням механізмів цифрової трансформації системи агроекспорту, оцінюванням ефективності інструментів державної підтримки та формуванням моделей розвитку експорту продукції з високою доданою вартістю. Особливого значення набувають дослідження адаптації аграрного сектору України до вимог ЄС, розвитку логістичної інфраструктури та інтеграції ESG-орієнтованих підходів у систему управління зовнішньоекономічною діяльністю.
УПРАВЛІННЯ ЗБУТОВОЮ ДІЯЛЬНІСТЮ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ ПІДПРИЄМСТВ УКРАЇНИ В УМОВАХ ВОЄННОЇ ЕКОНОМІКИ
Вступ. В умовах воєнної економіки збутова діяльність перетворюється на стратегічний інструмент забезпечення фінансової стійкості аграрного бізнесу. Саме ефективне управління каналами реалізації продукції, логістичними потоками та взаємодією з контрагентами визначає здатність підприємств адаптуватися до кризових умов і підтримувати безперервність господарської діяльності. Особливої актуальності набуває формування адаптивних моделей управління збутовою діяльністю, які враховують високий рівень ризиків, нестабільність ринкового середовища та необхідність швидкого реагування на зміни кон’юнктури аграрного ринку. Метою статті є обґрунтування теоретичних і прикладних засад управління збутовою діяльністю сільськогосподарських підприємств в умовах воєнної економіки та визначення пріоритетних напрямів її вдосконалення. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи теоретичного узагальнення, системного аналізу, порівняння та наукової абстракції для обґрунтування сутності управління збутовою діяльністю сільськогосподарських підприємств в умовах воєнної економіки. Для оцінювання тенденцій розвитку збутової діяльності, цифровізації логістичних процесів і впливу воєнних ризиків застосовано монографічний, статистико-економічний та аналітичний методи. Метод системного підходу використано для формування напрямів удосконалення управління збутовою діяльністю аграрних підприємств на засадах цифровізації, диверсифікації каналів реалізації продукції та ризик-орієнтованого управління. Результати. У результаті дослідження встановлено, що в умовах воєнної економіки ефективність збутової діяльності сільськогосподарських підприємств значною мірою залежить від рівня диверсифікації каналів реалізації продукції, розвитку цифрових логістичних систем та адаптивності управлінських рішень. Обґрунтовано, що інтеграція CRM-систем, електронної комерції, цифрових платформ управління збутом і сучасних маркетингових інструментів сприяє скороченню трансакційних витрат, підвищенню швидкості товароруху та зміцненню конкурентних позицій аграрних підприємств. Визначено, що перспективними напрямами вдосконалення управління збутовою діяльністю є розвиток кооперативних моделей реалізації продукції, формування інтегрованих ланцюгів доданої вартості, цифровізація логістичних процесів та впровадження систем стратегічного моніторингу ризиків. Перспективи. Перспективи подальших досліджень полягають у розробленні адаптивних моделей стратегічного управління збутовою діяльністю сільськогосподарських підприємств з урахуванням воєнних ризиків, цифровізації аграрного ринку та євроінтеграційних процесів. Особливої актуальності набувають дослідження ефективності використання електронної комерції, CRM- та ERP-систем, цифрової логістики й big data-аналітики у системі реалізації агропродовольчої продукції. Перспективним напрямом є також обґрунтування механізмів розвитку кооперативних моделей збуту, інтегрованих ланцюгів доданої вартості та інституційної підтримки цифрової трансформації збутової діяльності аграрних підприємств.
БІЗНЕС-ПЛАНУВАННЯ ЕКСПОРТНО ОРІЄНТОВАНОГО АГРАРНОГО БІЗНЕСУ УКРАЇНИ В УМОВАХ ГЛОБАЛІЗАЦІЇ
Вступ. Метою дослідження було дослідження особливостей бізнес-планування експортно орієнтованого аграрного бізнесу в умовах глобалізації та обґрунтування напрямів підвищення його конкурентоспроможності. Глобалізація світової економіки супроводжується активізацією міжнародної торгівлі, інтеграцією агропродовольчих ринків і посиленням конкуренції між виробниками сільськогосподарської продукції. У таких умовах ефективність функціонування аграрного бізнесу України дедалі більше залежить від здатності підприємств адаптуватися до змін зовнішнього середовища, міжнародних стандартів якості, логістичних викликів та нових вимог глобального ринку, а, відтак, бізнес-планування виступає не лише інструментом фінансово-економічного обґрунтування діяльності підприємства, а й стратегічним механізмом управління ризиками, інвестиціями, експортною діяльністю та конкурентоспроможністю на міжнародних ринках. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи теоретичного узагальнення, системного аналізу, порівняння та наукової абстракції - для дослідження сутності бізнес-планування експортно орієнтованого аграрного бізнесу в умовах глобалізації. Метод статистичного та економічного аналізу застосовано для оцінки тенденцій розвитку міжнародної аграрної торгівлі, впливу логістичних, валютних і регуляторних чинників на діяльність аграрних підприємств, а також аналізу цифровізації та ESG-трансформацій у системі міжнародного агропродовольчого ринку. Для обґрунтування напрямів підвищення ефективності бізнес-планування використано методи сценарного прогнозування, стратегічного аналізу та графічної інтерпретації результатів дослідження. Результати. В умовах глобалізації бізнес-планування експортно орієнтованого аграрного бізнесу трансформується у комплексний інструмент стратегічного управління, що поєднує механізми ризик-менеджменту, цифровізації, ESG-орієнтованого розвитку та адаптації до міжнародних регуляторних вимог. Підвищення конкурентоспроможності аграрних підприємств на світових ринках потребує інтеграції цифрових технологій, міжнародних стандартів сертифікації, систем прогнозування та диверсифікації логістичних і експортних каналів. Реалізація комплексних заходів у сфері цифрової трансформації, фінансової підтримки експорту, розвитку інноваційної логістики та гармонізації бізнес-процесів із вимогами ЄС сприятиме зміцненню позицій українського аграрного бізнесу у глобальних агропродовольчих ланцюгах. Перспективи. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням адаптивних моделей бізнес-планування експортно орієнтованого аграрного бізнесу з урахуванням цифровізації міжнародної торгівлі, ESG-трансформацій та ризиків глобальної нестабільності. Особливу увагу доцільно приділити формуванню цифрових платформ підтримки агроекспорту, інтеграції blockchain-технологій і систем електронної сертифікації у процес управління зовнішньоекономічною діяльністю. Перспективним напрямом є також удосконалення механізмів державної підтримки експорту, страхування воєнних ризиків та розвитку логістичної інфраструктури в контексті інтеграції України до європейського агропродовольчого ринку.
РИЗИК-ОРІЄНТОВАНІ МЕХАНІЗМИ ДЕРЖАВНОЇ ПІДТРИМКИ АГРОБІЗНЕСУ УКРАЇНИ В УМОВАХ НЕСТАБІЛЬНОСТІ
Вступ. Сучасний розвиток аграрного сектору України характеризується високим рівнем нестабільності, обумовленої впливом воєнних дій, кліматичних змін, економічної турбулентності, логістичних обмежень та трансформації глобальних агропродовольчих ринків. В умовах посилення ризиків агробізнес потребує формування нових підходів до державної підтримки, орієнтованих на забезпечення адаптивності, економічної стійкості та мінімізації негативного впливу кризових чинників. Метою статті є дослідження сутності та особливостей формування ризик-орієнтованих механізмів державної підтримки агробізнесу в умовах нестабільності та обґрунтування напрямів їх удосконалення. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів наукового пізнання, зокрема методи теоретичного узагальнення, системного аналізу та наукової абстракції - для дослідження сутності ризик-орієнтованих механізмів державної підтримки агробізнесу та особливостей їх функціонування в умовах нестабільності. Економіко-статистичний, порівняльний і структурно-динамічний методи застосовано для аналізу сучасного стану державної підтримки аграрного сектору, оцінювання рівня ризиків, динаміки кредитування, страхування та цифровізації агробізнесу. Методи логічного узагальнення, прогнозування та систематизації використано при обґрунтуванні напрямів удосконалення ризик-орієнтованих механізмів державного регулювання агробізнесу та їх гармонізації із європейськими підходами управління ризиками. Результати. У результаті дослідження обґрунтовано теоретико-прикладні засади формування ризик-орієнтованих механізмів державної підтримки агробізнесу в умовах економічної, воєнної та кліматичної нестабільності. Встановлено, що сучасна система державної підтримки аграрного сектору характеризується посиленням ролі фінансово-кредитних, страхових, цифрових та інвестиційних інструментів управління ризиками, спрямованих на забезпечення економічної стійкості агробізнесу. Обґрунтовано напрями удосконалення державної підтримки на основі розвитку цифрових платформ моніторингу ризиків, розширення механізмів аграрного страхування, підтримки малого та середнього агробізнесу та гармонізації національної системи управління ризиками із принципами Спільної аграрної політики ЄС. Перспективи. Перспективи подальших досліджень полягають у розробленні інтегрованих ризик-орієнтованих моделей державної підтримки агробізнесу з урахуванням воєнних, кліматичних, фінансових та логістичних ризиків. Особливого значення набувають дослідження механізмів цифровізації системи управління ризиками, розвитку аграрного страхування, впровадження платформ моніторингу ризиків та оцінювання ефективності державних програм підтримки аграрного сектору. Перспективним напрямом є також гармонізація національної системи державної підтримки агробізнесу із принципами Спільної аграрної політики ЄС та адаптація європейських механізмів превентивного управління ризиками до умов функціонування аграрного сектору України.
ЕКОНОМІЧНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ МЕТОДИЧНИХ ПІДХОДІВ З МОДЕЛЮВАННЯ ПОКАЗНИКІВ У СИСТЕМІ КОНТРОЛІНГУ ВИРОБНИЧО-ТОРГІВЕЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ЗА УМОВ РИЗИКУ
Вступ. У період сучасних трансформаційних змін у ринковому просторі, що характеризується загостренням економічної кризи особливої актуальності для виробничо-торгівельного підприємства набуває проблема забезпеченості сталого функціонування та стратегічного реагування з метою створення умов ефективного ведення бізнесу. Підприємства мають бути готові до зовнішніх економічних змін, їх впливів на процеси господарювання та відповідного вироблення своєчасних коригувальних дій на ринку. Проте, для багатьох підприємств зазначене стає досить складним завданням через низьку ефективність економічного обґрунтування та реалізацію оперативних і стратегічних рішень. Тому ключовим напрямом удосконалення організації економічної діяльності, її раціоналізація для будь-якого підприємства, де не виключенням є виробничо-торгівельні, має бути розроблення та практичне впровадження високоефективних методик контролінгу з використанням сучасного інструментарію економіко-математичного моделювання. Зазначене дозволить підвищити ефективність організації процесів моніторингу, контролю й діагностики поточного стану підприємства і, відповідно, прогнозувати та коригувати подальші тенденції його розвитку. Методи. У дослідженні використано теоретико-методологічне узагальнення, аналіз, синтез, статистичне опрацювання інформації та економіко-математичне моделювання, що забезпечило економічне обґрунтування алгоритмів і відповідних підходів щодо удосконалення методичних підходів моніторингу, контролю та діагностики в системі контролінгу діяльності виробничо-торгівельного підприємства з урахування ризику. Результати. За результатами дослідження запропоновано удосконалення методичних підходів щодо підвищення ефективності системи контролінгу за рахунок раціоналізації вирішення ключових завдань, зокрема, моніторингу, контролю, діагностики і виробничо-торгівельного підприємства та відповідного прогнозування й коригування подальших тенденції його розвитку. Розроблено алгоритми правил-продукцій щодо моделювання кількісних значень рівнів нормалізованих показників в аналітичному блоці системи контролінгу підприємства, що дозволяє раціонально опрацьовувати інформацію стосовно результатів його господарювання на основі фінансової звітності за визначені ретроспективні періоди. При цьому отримуються сукупності нормалізованих показників (зокрема, використовуючи метод відносної нормалізації - максимальне значення показника приймається рівним «1») для визначених складових комплексного інтегрованого показника стану господарювання підприємства з метою подальшого їх використання для вирішення задач економіко-математичного моделювання в аналітичному блоці системи контролінгу. Наведено приклад використання інструментарію моніторингу, контролю та діагностики господарювання виробничо-торгівельного підприємства. Перспективи. Подальші дослідження доцільно спрямувати на розроблення прикладних методик кількісного оцінювання впливу ризиків із урахуванням галузевої специфіки діяльності підприємств, а також на інтеграцію запропонованих моделей у цифрові інформаційно-аналітичні системи контролінгу для забезпечення автоматизації процесів моніторингу, діагностики та прогнозування.
ЕКОНОМІЧНА ПРИРОДА ДЕРЖАВНОЇ ПІДТРИМКИ ПІДПРИЄМНИЦЬКИХ СТРУКТУР АГРАРНОГО СЕКТОРУ УКРАЇНИ
Вступ. Особливості аграрного виробництва, зокрема залежність від природно-кліматичних умов, сезонність виробничих процесів, високий рівень ризиків, тривалий виробничий цикл та нестабільність ринкової кон’юнктури, обумовлюють необхідність активної участі держави у підтримці підприємницьких структур аграрного сектору. Державна підтримка виступає важливим інструментом забезпечення стабільності функціонування аграрного виробництва, стимулювання інвестиційної діяльності, розвитку інновацій та підвищення конкурентоспроможності агробізнесу. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів наукового пізнання, зокрема методи теоретичного узагальнення, системного аналізу, наукової абстракції та інституційного підходу — для дослідження економічної природи державної підтримки підприємницьких структур аграрного сектору та особливостей функціонування механізмів державного регулювання. Економіко-статистичний, порівняльний і структурно-динамічний методи застосовано для аналізу сучасного стану аграрного сектору, оцінювання впливу державної підтримки, воєнних викликів, цифровізації та євроінтеграційних трансформацій на розвиток агробізнесу. Методи логічного узагальнення, систематизації та прогнозування використано при обґрунтуванні напрямів удосконалення системи державної підтримки аграрного сектору, розвитку ризик-орієнтованих механізмів регулювання та цифрових платформ управління державною підтримкою. Результати. У результаті дослідження обґрунтовано економічну природу державної підтримки підприємницьких структур аграрного сектору як системи економічних, фінансових, інституційних та організаційних механізмів, спрямованих на забезпечення стабільності функціонування аграрного виробництва та підвищення конкурентоспроможності агробізнесу. Встановлено, що сучасна система державної підтримки аграрного сектору трансформується під впливом воєнних викликів, цифровізації економіки та євроінтеграційних процесів, що обумовлює посилення ролі фінансово-кредитних, інноваційних, інституційних і ризик-орієнтованих механізмів державного регулювання. Обґрунтовано напрями удосконалення системи державної підтримки на основі гармонізації із принципами Спільної аграрної політики ЄС, розвитку цифрових платформ управління, підтримки малого та середнього агробізнесу, стимулювання інноваційної діяльності та формування інтегрованої системи моніторингу ефективності державних програм підтримки. Перспективи. Перспективи подальших досліджень полягають у розробленні ризик-орієнтованих моделей державної підтримки підприємницьких структур аграрного сектору з урахуванням воєнних, економічних, кліматичних і логістичних викликів. Особливого значення набувають дослідження механізмів цифровізації державного регулювання агробізнесу, розвитку інтегрованих платформ управління державною підтримкою, систем аграрного страхування та цифрового моніторингу ефективності використання бюджетних ресурсів. Перспективним напрямом є також гармонізація національної системи державної підтримки аграрного сектору із принципами Спільної аграрної політики ЄС, розвиток механізмів підтримки малого та середнього агробізнесу та впровадження інноваційних і ресурсоефективних технологій у систему аграрного виробництва.
АКАДЕМІЧНА ДОБРОЧЕСНІСТЬ ЯК ВАЖЛИВА ПЕРЕДУМОВА ЯКІСНОЇ ОСВІТНЬОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
Вступ. У статті обґрунтовано актуальність проблеми академічної доброчесності в умовах трансформації вищої освіти, зумовленої цифровізацією, глобалізацією та євроінтеграційними процесами. Визначено, що академічна доброчесність є фундаментальною основою забезпечення якості освітньої діяльності, формує довіру до результатів навчання та наукових досліджень, а також виступає важливим чинником розвитку професійних компетентностей і академічної культури. Методи. Методологічну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема: наукова абстракція та компаративний аналіз – для узагальнення підходів до трактування сутності академічної доброчесності; індукція і дедукція – для визначення її ролі у забезпеченні якості освіти; методи аналогій та узагальнення – для формування висновків і систематизації механізмів забезпечення доброчесності в освітньому середовищі. Результати. У дослідженні узагальнено теоретичні підходи до визначення сутності академічної доброчесності, розкрито її цінності та принципи, а також проаналізовано нормативно-правове забезпечення в Україні. Обґрунтовано вплив академічної доброчесності на якість освітнього процесу, зокрема на об’єктивність оцінювання, формування компетентностей і репутацію закладів вищої освіти. Систематизовано основні види порушень академічної доброчесності та визначено їх причини. Запропоновано класифікацію механізмів і інструментів забезпечення академічної доброчесності (нормативно-правові, організаційно-управлінські, освітні, інформаційно-технологічні, контрольні, мотиваційні, дисциплінарні та соціокультурні). Окреслено сучасні виклики, пов’язані з розвитком цифрових технологій, поширенням дистанційного навчання та використанням штучного інтелекту. Перспективи. Перспективними напрямами подальших досліджень визначено формування цілісної культури академічної доброчесності у закладах вищої освіти, удосконалення нормативно-правового регулювання з урахуванням новітніх технологій, інтеграцію принципів доброчесності в освітні програми та розвиток інноваційних інструментів контролю й моніторингу. Особливу увагу доцільно приділити використанню можливостей штучного інтелекту як засобу забезпечення академічної доброчесності та підвищенню кваліфікації науково-педагогічних працівників у цій сфері.
ІНСТИТУЦІЙНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ СІМЕЙНОГО ПІДПРИЄМНИЦТВА У МОЛОЧНОМУ СКОТАРСТВІ УКРАЇНИ
Вступ. Молочне скотарство є важливою складовою аграрного сектору України та одним із ключових напрямів забезпечення продовольчої безпеки держави. В умовах воєнних та повоєнних трансформацій потреба у формуванні ефективного інституційного середовища розвитку сімейного підприємництва істотно зростає. Метою дослідження було обґрунтування засад інституційного забезпечення розвитку сімейного підприємництва у молочному скотарстві України. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи теоретичного узагальнення, системного аналізу та наукової абстракції - для дослідження сутності інституційного забезпечення розвитку сімейного підприємництва у молочному скотарстві та визначення ролі формальних і неформальних інститутів у функціонуванні сімейних господарств. Методи порівняльного аналізу, статистичного узагальнення та економічного оцінювання застосовано для аналізу сучасного стану розвитку сімейного молочного підприємництва, оцінки впливу кооперації, державної підтримки, цифровізації та євроінтеграційних процесів на ефективність функціонування сімейних молочних господарств. На основі інституційного та системного підходів обґрунтовано напрями удосконалення механізмів державної підтримки, розвитку кооперативних моделей, цифрової трансформації та формування інтегрованої системи інституційного забезпечення сімейного підприємництва у молочному скотарстві України. Результати. У статті обґрунтовано значення інституційного забезпечення розвитку сімейного підприємництва у молочному скотарстві як важливої передумови підвищення економічної стійкості сімейних господарств, розвитку кооперації та забезпечення продовольчої безпеки України. Визначено ключові проблеми розвитку сімейного молочного підприємництва, серед яких недостатній рівень фінансового забезпечення, слабкий розвиток кооперативної інфраструктури, обмежений доступ до організованих каналів збуту, низький рівень цифровізації та складність адаптації до стандартів ЄС. Запропоновано напрями удосконалення інституційного середовища, які передбачають розвиток кооперативних моделей, цифровізацію управління, формування регіональних програм підтримки, розвиток дорадництва та створення інтегрованої системи взаємодії між державними органами, фінансовими установами, кооперативами та сімейними молочними господарствами. Перспективи. Перспективи подальших досліджень полягають у розробленні механізмів цифровізації сімейного підприємництва у молочному скотарстві та формуванні інтегрованих моделей інституційної підтримки сімейних молочних господарств. Перспективним напрямом є також дослідження інструментів адаптації сімейних ферм до стандартів ЄС, розвитку цифрової простежуваності продукції та удосконалення кооперативних моделей функціонування молочного сектору. Подальшого наукового опрацювання потребують питання розвитку людського капіталу, дорадництва та механізмів взаємодії між державними органами, фінансовими установами, кооперативами й сімейними молочними господарствами.
ІНСТИТУЦІЙНІ ЗАСАДИ ФОРМУВАННЯ МЕХАНІЗМУ ІНВЕСТИЦІЙНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АГРАРНОГО СЕКТОРУ УКРАЇНИ
Вступ. Ефективне функціонування аграрного виробництва в сучасних умовах потребує масштабної модернізації матеріально-технічної бази, розвитку інноваційної інфраструктури, впровадження цифрових технологій та адаптації до європейських стандартів господарювання. Реалізація зазначених напрямів неможлива без формування ефективного механізму інвестиційного забезпечення аграрного сектору. Метою дослідження було обґрунтування інституційних засад формування механізму інвестиційного забезпечення аграрного сектору України та напрямів його удосконалення в умовах євроінтеграції. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи теоретичного узагальнення, системного аналізу, порівняння та логічного підходу - для дослідження інституційних засад формування механізму інвестиційного забезпечення аграрного сектору України. Методи статистичного та економічного аналізу застосовано для оцінювання тенденцій інвестиційної діяльності, розвитку фінансово-кредитної системи, цифровізації аграрного сектору та впливу воєнних ризиків на інвестиційне середовище. Системно-структурний підхід використано для обґрунтування напрямів удосконалення інституційного механізму інвестиційного забезпечення в умовах євроінтеграції та цифрової трансформації аграрного виробництва. Результати. У результаті дослідження визначено ключові інституційні чинники формування механізму інвестиційного забезпечення аграрного сектору України, серед яких стабільність регуляторного середовища, розвиток фінансово-кредитної системи, цифровізація управлінських процесів та гармонізація нормативно-правової бази із вимогами ЄС. Обґрунтовано необхідність удосконалення інституційного механізму на основі поєднання державної підтримки, ринкових фінансових інструментів, цифрових платформ, ESG-орієнтованого фінансування та механізмів державно-приватного партнерства. Визначено, що реалізація комплексного інституційного механізму сприятиме активізації інвестиційної діяльності, модернізації аграрного виробництва, підвищенню конкурентоспроможності аграрного сектору та інтеграції України до європейського економічного простору. Перспективи. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розробленням методичних підходів до оцінювання ефективності інституційного механізму інвестиційного забезпечення аграрного сектору та визначенням впливу цифровізації на інвестиційну привабливість аграрних підприємств. Особливої актуальності набувають дослідження механізмів ESG-орієнтованого фінансування, страхування воєнних ризиків, розвитку «зелених» інвестицій та цифрових платформ управління інвестиційними процесами. Подальшого обґрунтування потребують також інструменти активізації державно-приватного партнерства, міжнародного інвестиційного співробітництва та підтримки інноваційної модернізації аграрного сектору України в умовах євроінтеграції.
ЕКОЛОГІЧНА МОДЕРНІЗАЦІЯ ТА КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНІСТЬ ХАРЧОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ УКРАЇНИ НА ПРИНЦИПАХ ЦИРКУЛЯРНОЇ ЕКОНОМІКИ
Вступ. В умовах європейської інтеграції та адаптації до вимог European Green Deal екологічна модернізація харчової промисловості України стає важливим чинником формування конкурентоспроможності підприємств. Перехід до циркулярних моделей виробництва передбачає впровадження енергоефективних технологій, повторне використання ресурсів, розвиток екологічно орієнтованих систем управління виробництвом та інтеграцію ESG-принципів у діяльність підприємств. Метою статті було дослідження особливостей екологічної модернізації харчової промисловості України на принципах циркулярної економіки та оцінювання її впливу на конкурентоспроможність підприємств. Методи. У процесі дослідження використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема методи теоретичного узагальнення, системного аналізу та порівняння – для дослідження сутності циркулярної економіки, екологічної модернізації та їх впливу на конкурентоспроможність харчової промисловості. Для оцінювання сучасного стану та тенденцій розвитку харчової промисловості України застосовано статистичний та аналітичний методи з використанням даних міжнародних організацій, Європейської комісії, IEA та Державної служби статистики України. Методи логічного узагальнення та структурного аналізу використано для обґрунтування напрямів екологічної модернізації, розвитку циркулярних моделей виробництва, цифровізації та ESG-орієнтованого управління у системі забезпечення конкурентоспроможності підприємств харчової промисловості. Результати. У результаті дослідження встановлено, що екологічна модернізація харчової промисловості України на принципах циркулярної економіки є важливим чинником підвищення конкурентоспроможності підприємств, забезпечення ресурсоефективності та адаптації до міжнародних екологічних стандартів. Обґрунтовано, що впровадження енергоефективних технологій, цифрових систем моніторингу ресурсоспоживання, переробки відходів та ESG-орієнтованого управління сприяє зниженню виробничих витрат, підвищенню продуктивності та зміцненню ринкових позицій підприємств харчової промисловості. Визначено, що подальший розвиток циркулярних моделей виробництва потребує удосконалення інституційного середовища, активізації державної підтримки, розвитку цифрової інфраструктури та стимулювання інвестицій у ресурсоефективні й низьковуглецеві технології. Перспективи. Перспективи подальших досліджень полягають у розробленні методичних підходів до оцінювання ефективності циркулярних моделей виробництва та їх впливу на конкурентоспроможність підприємств харчової промисловості. Особливої актуальності набувають дослідження механізмів інтеграції принципів Industry 5.0, цифровізації, ESG-орієнтованого управління та систем екологічного моніторингу у процеси модернізації харчової промисловості України. Подальшого наукового обґрунтування потребують інструменти державної підтримки екологічної модернізації, стимулювання інвестиційної активності та розвитку інфраструктури переробки відходів в умовах воєнної економіки та євроінтеграційних трансформацій.
ІНСТИТУЦІЙНІ МЕХАНІЗМИ РЕАЛІЗАЦІЇ СТРАТЕГІЇ РОЗВИТКУ БАНКІВСЬКОГО КРЕДИТУВАННЯ В УКРАЇНІ В УМОВАХ ВОЄННИХ РИЗИКІВ
Вступ. У статті досліджено інституційні механізми реалізації Стратегії розвитку банківського кредитування в Україні в умовах воєнних ризиків, макроекономічної нестабільності та трансформацій фінансової системи. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю забезпечення безперервного функціонування кредитного ринку як ключового джерела фінансування реального сектору економіки в умовах обмеженості бюджетних ресурсів і підвищених ризиків. Проаналізовано роль державних органів, банківських установ і міжнародних фінансових партнерів у забезпеченні доступності кредитних ресурсів для підтримки економічного відновлення, розвитку оборонно-промислового комплексу, енергетичного сектору та інших критично важливих галузей економіки. Окрему увагу приділено оновленню Стратегії розвитку банківського кредитування, схваленої Радою з фінансової стабільності у 2024 р. та актуалізованої у 2026 р., що відображає адаптацію державної кредитної політики до умов тривалих воєнних викликів і потреб післявоєнної відбудови. Методи. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи пізнання, зокрема методи аналізу і синтезу, системного підходу, статистичного аналізу, порівняння та узагальнення. Інформаційною базою дослідження є нормативно-правові акти України, аналітичні матеріали Національного банку України, Міністерства фінансів України, а також звіти міжнародних фінансових організацій. Результати. Встановлено, що реалізація Стратегії розвитку банківського кредитування сприяла поступовій активізації кредитування реального сектору економіки, розширенню фінансування стратегічно важливих галузей та підтримці економічної стійкості в умовах війни. Доведено, що ефективність інституційних механізмів значною мірою залежить від узгодженості дій держави, регулятора, банківського сектору та міжнародних партнерів. Визначено ключові напрями вдосконалення кредитної політики, серед яких є розширення державних гарантій, розвиток механізмів страхування воєнних ризиків, підвищення якості кредитного портфеля банків,стимулювання довгострокового інвестиційного кредитування, розвиток системи іпотечного кредитування та модернізацію кредитної системи. Перспективи. Подальші наукові дослідження доцільно спрямувати на комплексну оцінку ефективності державних програм стимулювання кредитування, поглиблений аналіз впливу воєнних ризиків на стабільність банківської системи, удосконалення інструментів управління кредитними ризиками та проблемною заборгованістю, а також на розроблення моделей адаптації національної кредитної системи до стандартів Європейського Союзу в контексті довгострокового післявоєнного відновлення та економічної інтеграції України.
ІННОВАЦІЙНІ ІНСТРУМЕНТИ УПРАВЛІННЯ ПЕРСОНАЛОМ У СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ ПІДПРИЄМСТВАХ УКРАЇНИ У КОНТЕКСТІ ЗАРУБІЖНИХ МОДЕЛЕЙ HR-МЕНЕДЖМЕНТУ
Вступ. Особливості аграрного виробництва, зокрема вплив природно-кліматичних факторів, сезонність і територіальна розосередженість, ускладнюють процес прийняття управлінських рішень. За таких умов ключового значення набуває управління персоналом як фактор забезпечення ефективності та адаптивності підприємств. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю систематизації інноваційних інструментів управління персоналом, їх узгодження з міжнародними моделями HR-менеджменту та визначення підходів до інтеграції у практику сільськогосподарських підприємств України. Метою статті є дослідження та систематизація інноваційних інструментів управління персоналом, визначення особливостей їх використання в межах міжнародних моделей HR-менеджменту та обґрунтування підходів до їх інтеграції у діяльність сільськогосподарських підприємств України в контексті формування інноваційно орієнтованої моделі управління персоналом. Методи. У дослідженні застосовано системний підхід до аналізу процесів управління персоналом. Використано абстрактно-логічний метод для узагальнення теоретичних підходів, метод систематизації - для класифікації інноваційних HR-інструментів та порівняльний аналіз - для дослідження їх використання в межах міжнародних моделей HR-менеджменту. Логіко-структурний метод застосовано для обґрунтування взаємозв’язку між інструментами управління персоналом і моделями HR-менеджменту та формування підходів до їх інтеграції у діяльність сільськогосподарських підприємств України. Результати. У процесі дослідження здійснено систематизацію інноваційних інструментів управління персоналом у межах американської, японської та європейської моделей HR-менеджменту. Узагальнення інструментів проведено за цифровими, організаційними, мотиваційними, освітніми та соціальними складовими управління персоналом. Визначено пріоритетні інструменти міжнародних моделей HR-менеджменту, адаптація яких є найбільш доцільною для практики управління персоналом у сільськогосподарських підприємствах України. Перспективи. Перспективи подальших досліджень пов’язані з обґрунтуванням підходів до формування інноваційно орієнтованої моделі управління персоналом у сільськогосподарських підприємствах України та оцінюванням ефективності інтеграції сучасних HR-інструментів у практику діяльності аграрних підприємств.
СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНІ АСПЕКТИ РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМНИЦТВА У МОЛОЧНОМУ БІЗНЕСІ УКРАЇНИ
Вступ. Молочний бізнес є однією з базових складових агропродовольчого сектору України, що забезпечує населення продуктами харчування, формує зайнятість у сільській місцевості та сприяє розвитку підприємницької діяльності у суміжних галузях економіки. Водночас функціонування молочної галузі відбувається в умовах значних економічних і соціальних трансформацій, пов’язаних із воєнними ризиками, погіршенням демографічної ситуації на сільських територіях, інфляційними процесами та інтеграцією до європейського економічного простору. Методи. У процесі дослідження використано сукупність загальнонаукових і спеціальних методів наукового пізнання. Для дослідження соціально-економічних аспектів розвитку підприємництва у молочному бізнесі застосовано системний підхід, методи наукового узагальнення, економічного та інституційного аналізу. Оцінювання сучасного стану молочної галузі, тенденцій розвитку підприємництва, рівня кооперації, цифровізації та впливу економічних і соціальних чинників здійснювалося із використанням статистичного, порівняльного, монографічного та аналітичного методів. Обґрунтування напрямів підвищення ефективності функціонування підприємств молочної галузі здійснено із застосуванням структурно-логічного методу та методу абстрагування. Результати. Досліджено соціально-економічні аспекти розвитку підприємництва у молочному бізнесі України та визначено основні чинники, що впливають на ефективність функціонування підприємств молочної галузі в умовах воєнних і євроінтеграційних викликів. Встановлено, що розвиток молочного підприємництва значною мірою залежить від рівня державної підтримки, інвестиційної активності, розвитку кооперації, цифровізації виробничих процесів та адаптації до стандартів ЄС. Обґрунтовано пріоритетні напрями підвищення конкурентоспроможності молочного бізнесу, які передбачають модернізацію виробництва, розвиток сімейного фермерства, впровадження цифрових технологій, підтримку виробництва продукції з високою доданою вартістю та удосконалення інституційного середовища функціонування галузі. Перспективи. Перспективи подальших досліджень полягають у розробленні механізмів підвищення економічної стійкості підприємств молочної галузі, розвитку цифровізації виробничих і логістичних процесів та удосконаленні інструментів державної підтримки молочного бізнесу. Особливої актуальності набувають дослідження розвитку кооперативних форм господарювання, ESG-орієнтованих моделей управління, виробництва продукції з високою доданою вартістю та адаптації підприємств молочної галузі до вимог європейського ринку в умовах воєнних і євроінтеграційних трансформацій.
ОЦІНЮВАННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ КОНСАЛТИНГОВИХ ІНТЕРВЕНЦІЙ У СТРАТЕГІЧНОМУ РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМСТВА
Вступ. Консалтингові інтервенції дедалі частіше використовуються підприємствами не лише для розв'язання локальних управлінських проблем, а й для підтримки стратегічних змін, цифрової трансформації, виходу на нові ринки, реструктуризації бізнес-моделі та підвищення конкурентоспроможності. Водночас оцінювання їхньої ефективності залишається методично складним через відкладений характер стратегічних результатів, спільне створення цінності консультантом і клієнтом, вплив зовнішнього середовища та неможливість прямого ототожнення фінансових змін із діями консультанта. Методи. У статті використано системний підхід, логічне моделювання, процесний підхід, аналіз причинно-наслідкових зв'язків, evidence-based evaluation та after-action review. Джерельну базу становлять наукові публікації щодо ефективності стратегічного консалтингу, client success, client-consultant relationship, knowledge transfer, performance measurement у стратегічних змінах, а також вітчизняні праці з управлінського консалтингу та стратегічного управління підприємством. Результати. Обґрунтовано авторський підхід до оцінювання ефективності консалтингових інтервенцій через каузальну логіку «проблема – інтервенція – засвоєння – управлінська дія – стратегічний результат». Запропоновано контур доказовості результату, матрицю атрибуції ефектів і післяпроєктний learning loop, який дозволяє оцінювати не лише підготовлені рекомендації, а їхню здатність змінювати стратегічну поведінку підприємства. Перспективи. Подальші дослідження доцільно спрямувати на емпіричну апробацію каузальної моделі оцінювання на підприємствах різних галузей і формування типових доказових карт для стратегічних, операційних, цифрових та антикризових консалтингових інтервенцій.